O coproducție TOHO Co Ltd - Akira KUROSAWA
SANJURO
Producători: Tomoyuki TANAKA Ryuzo KIKUSHIMA
După o idee de: Shugoro YAMAMOTO
Scenariul: Ryuzo IKUSHIMA Hideo OGUNI Akira KUROSAWA
Imaginea: Fukuzo KOIZUMI Takao SAITO
Decorurile: Yoshiro MURAKI
Sunetul: Wataru KONUMA Luminile: Ichiro INOHARA
Muzica: Masaru SATO
Distribuția:
Toshiro Mifune
Tatsuya Nakadai Keiju Kobayashi
Yuzo Kayama Reiko Dan
Regia: AKIRA KUROSAWA
Traducerea din limba franceză: Dappon (alfiaro@yahoo.com)
A refuzat... categoric?
Nu mai putem conta pe unchiul meu.
După ce a citit chemarea noastră la luptă împotriva corupției,
mi-a spus:
Eu știu deja totul, doar sunt guvernatorul castelului.
- Cum? - De ce a îngăduit asta?
L-am întrebat cum a putut, în absența stăpânului pe care-l reprezintă,
să îngăduie corupția întreținută de adjunctul lui și de intendent.
A izbucnit în râs și a spus:
Poate că eu mă aflu în spatele ei.
Mă luați drept un om curajos și puțin naiv
și vreți să mă folosiți ca sperietoare.
Nu trebuie să te iei niciodată după aparențe.
Ai grijă.
Răul este acolo unde te aștepți cel mai puțin.
Păziți-vă bine pielea!
- Apoi a rupt petiția. - A rupt-o?
- N-are nicio noimă! - Și apoi?
Apoi am pus punct discuției
și m-am dus să-l caut pe șeful poliției, Kikui.
- Și el ce-a spus? - El ne-a înțeles.
La început a fost stânjenit și a spus că o să vorbească cu guvernatorul,
dar când a aflat că unchiul meu ne-a refuzat, a fost surprins...
După ce s-a gândit puțin, a spus:
Bine. Am să fiu de partea voastră, a tinerilor.
Trebuie să stăm de vorbă cu toții.
Adună-i repede, pe toți, a spus el.
- Minunat! - Într-adevăr.
- El cel puțin, e un om curat. - Știe să te asculte.
Cu el de partea noastră, facem cât 1000 de oameni!
Și nu e doar o sperietoare pentru copiii răi!
Stați puțin...
- Am auzit tot. Frumos.... - Nu-l lăsați să fugă! Opriți-l!
Proștilor!
Dacă voiam s-o șterg, nu scoteam o vorbă.
Ce cauți aici?
Un loc de dormit pe gratis.
Să revenim la oile noastre...
Afli multe dacă tragi cu urechea.
Înțelegi lucrurile mult mai clar decât cei care le spun.
Ascultați-mă...
Pentru mine e limpede. Guvernatorul e cinstit,
în timp ce Kikui e un nemernic.
Cum? Nerușinatule! Cum îndrăznești să-l insulți?
Ușurel...
Nu-l cunosc nici pe unul, nici pe celălalt,
așa că nu pot fi înșelat de înfățișarea lor.
Guvernatorul are un chip urât, nu?
Nu-i așa?
Dar ascultați aici...
Din câte ai povestit e un om foarte înțelept.
Nu-i pasă că-l socotești drept un neghiob și asta-i grozav!
Dar polițistul șogunului, Kikui ăsta...
Dacă e să-l judec după reacțiile voastre, că știe să te asculte, că e curat...
Înseamnă că are o înfățișare plăcută, nu?
Nu-i așa?
Numai că oamenii nu sunt ceea ce par. Să nu uitați!
Taci! Nu ești decât un samurai rătăcitor!
O clipă. N-am făcut altceva decât să repet ce a spus guvernatorul.
Ascultați aici! A mai spus ceva foarte clar:
Răul este acolo unde te aștepți cel mai puțin. Păziți-vă bine pielea!
Asta înseamnă...
că instigatorul poate să fie chiar Kikui.
Prostii!
Stați liniștiți și ascultați...
Care e datoria șefului poliției?
Să mențină ordinea în interiorul clanului.
Și totuși, v-a îndemnat la revoltă.
Asta nu vi se pare ciudat?
Și v-a mai spus...
că vrea să vă vadă adunați cu toții. Aveți grijă, sunteți în pericol.
Dacă el este cel care trage sforile, are să vă ucidă pe toți.
Să nu faceți ce vă spune el, așteptați să vedeți ce se întâmplă.
Dar în seara asta trebuie să vină aici ca să vorbească cu noi...
Cum?
Am avut dreptate. Priviți!
V-au înconjurat ca la carte.
Nici măcar o muscă nu mai poate scăpa de aici.
Lăsați prostiile...
Săbiile în teacă! Asta nu e o joacă de copii.
- Nu ne dai tu ordine, nouă! - Cum vreți...
N-aveți decât să crăpați ca să-i faceți pe plac lui Kikui.
Dar... ne-au înconjurat...
Lăsați pe mine...
Am venit din ordinul lui Kikui, șeful poliției.
Predați-vă!
Am împânzit toată pădurea!
N-are rost să vă împotriviți!
Ce-i cu hărmălaia asta?
Ce vreți?
Ce faceți?
Nu intrați în odaia mea fără să vă descălțați mai întâi!
Ce caraghioși! Mai vreți ceva?
Băgați de seamă!
Sunt foarte supărat că m-ați trezit din somn.
Înapoi! Înapoi, am spus!
Nu pe el îl căutăm. Să nu mai pierdem vremea aici!
În afară de asta, ne-ar lua prea mult ca să-l omorâm.
Te descurci foarte bine.
Dacă vrei o slujbă, caută-mă la reședința lui Kikui.
Numele meu e Muroto Hanbei.
E-n regulă. Puteți ieși.
Cum am putea să-ți mulțumim...?
Nu cu vorbe. Câțiva bani mi-ar prinde foarte bine.
N-am mâncat nimic de câteva zile.
Un strop de saké și un bol de orez ar fi binevenite.
Atât e de ajuns.
Rămâneți sănătoși.
Dar ia spuneți-mi...
Ce-o să vă faceți acum?
Mi-ai deschis ochii.
Am să-mi cer iertare de la unchiul meu, guvernatorul,
și vom face întocmai ce ne va spune.
Văd că v-a venit mintea la cap. Asta-i bine.
Așteptați...
N-o să țină.
Guvernatorul e în pericol, acum.
Guvernatorul?
Dacă aș fi în locul șefului poliției, eu l-aș aresta.
A lăsat să se înțeleagă că știe că răul e acolo unde te aștepți cel mai puțin.
- Încotro? - La unchiul.
Ca să fii prins?
Ei știu cine ești. Au să-ți vină de hac.
- Dar totul e din vina mea. - Din vina noastră!
- Ai făcut cum am hotărât împreună. - Dar dacă unchiul meu...
Ajunge! Nu mai spune unchiul meu!
Toți suntem amestecați în asta.
Așa este!
Fie că trăim, fie că murim, suntem toți nouă!
Zece. Sunteți prea nechibzuiți ca să vă las de capul vostru.
- E liniște. Pare a fi totul normal. - Nu...
Obloanele ar fi trebuit să fie închise.
Sunt pești în iaz?
O mulțime de crapi mari.
A sărit un pește...
Ai avut dreptate. Cei trei sunt oamenii lui Kikui.
Sunt în odaia unchiului meu. Cu siguranță că e în primejdie.
Să nu ne pripim...
Mai bine să așteptăm și să vedem ce urmează.
Nu ne putem mișca așa, ca o omidă.
- Unde ne-am putea ascunde? - E un hambar nu prea departe.
Bine. Să mergem acolo!
- Koiso! Koiso... - Domnule Izaka...
- Nu plânge. - Stăpânul... E îngrozitor...
Liniștește-te... Spune-mi ce s-a întâmplat.
Șeful poliției a venit aici azi dimineață cu o mulțime de oameni înarmați.
- Stăpânul era la masă... - Ce i-au făcut unchiului meu?
- Pe stăpân l-au luat zece oameni. - L-au luat cu forța? Cum așa?
- Avea gărzi. - N-au apucat să se lupte.
- Au fost închiși. - Și mătușa?
- Nu știu. A fost reținută, cred... - Și Chidori?
Domnișoara trebuie să fie cu doamna, mama ei.
- Câți sunt? -14 sau 15.
Tu cum ai reușit să fugi?
Santinelele m-au trimis după saké.
Le-am spus că trebuie să-l iau din cramă.
- Te-au lăsat singură? - Prima oară m-a însoțit un om de-al lor.
Acum m-au lăsat singură.
- Trimite-o repede înapoi! - S-o trimit înapoi?
Da, să nu se neliniștească gărzile.
Îmi pare rău că-i zădărnicesc fuga,
dar au să se dezlănțuie dacă nu se întoarce.
În plus, e mai bine dacă-i înecăm cu saké.
Ne-ar fi mai ușor să le salvăm pe bătrână și pe fată.
Înțeleg.
Koiso... Ai să te descurci?
Da. Mă întorc acolo.
Ea e un samurai adevărat.
E mai vrednică de încredere decât voi toți.
Prețuim ajutorul pe care ni-l dai,
dar ar fi bine să ai grijă cum vorbești.
Soția guvernatorului nu este bătrâna!
Și nu ne mai da mereu ordine!
Văd că vrei să le salvezi pe doamna și pe fată mai întâi,
dar pentru noi, mai important e guvernatorul.
Dar... Știți unde se află?
Dacă nu știți unde se află, nu putem face nimic.
Nu știm ce are de gând să facă Kikui cu el.
Înainte să facem vreo mișcare, ar trebui să aflăm asta.
Când l-a umflat pe guvernator, Kikui trebuie să-i fi spus bătrânei.
Nu vreți să aflați asta?
Ați înțeles?
Atunci să ne despărțim!
Trei dintre voi și cu mine o vom salva pe bătrână.
Ceilalți, la treabă!
- Aflați unde l-au dus pe guvernator! - Da.
O să ne reîntâlnim într-un loc sigur. Există așa ceva?
Nu le putem duce prea departe pe doamna și pe fiica ei.
Casa mea e aproape.
Prostule! E chiar lângă casa lui Kurofuji!
Cine e Kurofuji?
E unul din netrebnici. Adjunctul guvernatorului și șeful gărzilor.
- Foarte bine! Ne întâlnim acolo. - Nu! E o prostie!
Ești sub semnul taurului? Mereu ești gata să împungi!
La picioarele farului întotdeauna e întuneric.
Trei gărzi.
Îl dobor pe unul din ei iar voi doi o să-l înșfăcați.
Să nu cumva să-l omorâți.
S-ar putea să știe unde e guvernatorul.
În timp ce eu mă ocup de ceilalți,
tu intri în casă și eliberezi femeile.
Apoi fugiți iute la hambar. S-a înțeles?
Ce vă umblă prin minte?
Vreți să vă folosiți săbiile? Nici să nu gă gândiți!
Prietenii zăpăciți sunt mai periculoși decât un dușman destoinic.
N-am chef să fiu înjunghiat pe la spate.
Se aude din camera de gardă.
Se pare că planul nostru a funcționat.
Bun... Să mergem!
Atenție. Se schimbă gărzile.
E Muroto... Ai vorbit cu el la templu.
El e cel care mi-a oferit o slujbă.
- Ce este el pentru șeful poliției? - Mâna dreaptă.
- Acum e momentul! E singur. - Ești chior, sau ce?
Cei trei de adineaori erau niște pisicuțe.
El e singur, dar este un tigru!
Hei!
Ce-i cu tărăboiul ăla?
Oamenii au băut cam mult.
Și voi sunteți cam roșii la față.
Spălați-vă pe față în iaz!
Dați-i drumul!
Mă duc să văd ce se întâmplă acolo. Rămâneți aici!
Așadar, Kikui l-a arestat pe motiv că ar fi implicat în corupție
și ca să-l împiedice să ascundă dovezile?
Așa au spus?
Înțeleg... Iscusit joc.
Cine este omul acela?
E greu de explicat...
dar este de partea noastră.
De fapt... ne-a salvat viața.
Adevărat? Vă mulțumesc.
Ce fac ceilalți doi? Nu e bine să mai zăbovim aici.
Să știți că... în viața mea n-am fugit atât de repede.
Dacă nu mă odihnesc puțin, n-am să mai pot face niciun pas.
N-am mai fost niciodată aici.
- Mireasma fânului e încântătoare. - Îmi place mirosul acesta.
Noi doi veneam adeseori aici. Nu-i așa, vere?
Mă duc să văd de ce nu mai vin.
- De ce veneați aici? - Pentru că e foarte multă liniște...
Și când te lungești așa în fânul aceasta...
parfumul lui te îmbată...
și te simți toropită...
Știi ceva, mamă...?
Odată mi s-a întâmplat
să adorm pe brațul lui.
Asta e lipsă de bune maniere.
Totuși...
ai dreptate...
Mireasma asta e încântătoare.
I-au băgat capul în iaz ca să-l facă să spună unde e unchiul meu.
Dar n-a vrut să spună nimic.
N-a scos pe gură decât apă?
- Poate că nu știe nimic. - N-am să vă spun nimic.
- Ticălosul... Ce facem? - Ne-a văzut. Omorâți-l.
Să nu faceți asta...
Dumeavoastră i-ați ucis pe ceilalți doi?
- A trebuit s-o fac ca să vă pot salva. - Totuși...
N-ar trebui să vă spun asta după ce ne-ați salvat,
dar să omori oamenii așa e un obicei prost.
Îmi păreți un om prea aprig.
Aprig?
Ca o sabie scoasă din teacă.
O sabie scoasă din teacă?
Sunteți aprig ca o sabie trasă din teacă.
Taie foarte bine...
Dar cele mai bune săbii sunt cele care rămân în teacă.
Până la urmă ce facem cu el?
Vreți să veniți cu noi...?
N-o să vi se facă niciun rău.
Repede! Pe aici!
Fugiți! Peste zidul din spate!
Nu pe acolo! Pe aici!
Păziți partea din față!
Mai repede!
Pentru voi e ușor, dar pentru noi e cu neputință.
Dați-mi mâna!
- Nu putem, nu-i așa, mamă? - Grăbiți-vă!
Folosiți-mă ca pe un scăunel...
- E nepoliticos. - Nu mai faceți fițe! Dați-i drumul!
- Dar... - Niciun dar.
Dacă nu, voi fi nevoit să ucid din nou!
- Sus! - Repede!
Atunci vă rog să mă scuzați...
Mai repede!
Să nu ne vadă oamenii lui Kurofuji!
- Mi-e foame. Dați-mi ceva să mănânc! - Am să pun să gătească niște orez.
Saké este?
Acum nu e momentul pentru saké. Trebuie să ne întocmim un plan.
Saké-ul mă ajută să-mi meargă mintea mai bine.
Kikui și oamenii lui vor arunca toată vina pe guvernator.
Îl vor forța să scrie o falsă declarație și fără îndoială...
Fără îndoială, ce?
Nu vă jenați din cauza noastră.
Fără îndoială... îl vor obliga să-și facă seppuku.
- Ce-o să ne facem, mamă? - Nu te îngrijora...
Tatăl tău e un vulpoi bătrân.
Nu le va fi ușor să-l oblige să-și facă seppuku.
Iar voi...?
Voi ce vreți? Ce aveți de gând să faceți?
Îl găsim și îl eliberăm.
- După aceea... - E destul dacă-l eliberăm.
Din dorința de a-l învinui pe guvernator,
nemernicii și-au dat pe față propriile nelegiuiri.
Dacă reușim să-l eliberăm, sunt terminați.
- Aveți dreptate. - Dar vom reuși să-l eliberăm?
Dacă nu reușim, atunci noi vom fi terminați!
Vă mulțumesc că veți face tot ce se poate.
Dar... vă rog să încercați să nu fiți prea violent...
De altfel, ați putea să-mi spuneți numele dumneavoastră?
Numele meu?
Numele meu este...
Tsubaki... (Camelie)
Sanjuro. (30 de ani). Dar merg spre 40.
Nu sunteți deloc plictisitor...
Adevărul e că aceste camelii sunt foarte frumoase.
Locuința lui Kurofuji se numește Casa cu Camelii.
Să aruncăm o privire!
Cum e acolo?
Multă liniște.
Cine e?
A căzut o camelie.
Liniștește-te... Mai bine mai ia o înghițitură...
Dar...Kurofuji, tu ce crezi, o să țină figura?
Nu cred că guvernatorul va scrie mărturisirea așa ușor...
Să lăsăm asta în seama lui Kikui!
Dar... Dacă dă greș de data asta...
Guvernatorul...
nu e chiar așa de prost.
- L-am subestimat. - Ce vrei să spui?
Există, totuși, o cale.
Să ne folosim de soția și de fiica lui...
- Cine e? - Muroto.
Muroto a venit să-i dea raportul lui Kurofuji.
O să-i spună că mătușa și Chidori au fost eliberate.
Dacă informațiile se aduc acolo...
înseamnă că nemernicii sunt acasă la Kurofuji.
Trebuie să fie acolo toți trei.
Dacă sunt acasă la el, înseamnă că și unchiul meu e acolo.
Prostule! Ce păzeau gărzile?
Ce facem? Nu ne mai putem folosi de cele două femei.
Ba da.
Asta nu ne schimbă planul. Guvernatorul nu știe că au scăpat.
Altul e necazul.
După câte se pare, rebelii ne veghează casele.
Trebuie să te fi văzut intrând și au înțeles că suntem aici.
- Așa e! Suntem în primejdie. - Fiți fără grijă.
Am trimis câte un mesager acasă la fiecare din voi.
- Un om a dat fuga la Kikui. - Cum?
Un mesager a intrat la Takebayashi.
Asta înseamnă că nu sunt împreună...
Atunci unde e unchiul meu?
Ca să-și ducă planul la îndeplinire,
trebuie să se reunească toți în locul în care e ținut guvernatorul.
- Nu ne rămâne decât să așteptăm. - Nici vorbă!
Guvernatorul a dispăruut.
Trebuie să stârniți oamenii întrebând în gura mare: De ce?
Asta o să facă vâlvă.
Nemernicii vor vrea să-l omoare cât mai repede.
Nu trebuie să le lăsăm timp pentru asta.
Asta-i va face să se întâlnească în pripă.
- Pentru ce bate toba? - Ce se întâmplă?
Totul face parte din plan.
Anunț.
Guvernatorul Tatsuta a abuzat de autoritatea ce i-a fost dată.
Pentru a-și apăra interesele,
a încercat să distrugă dovezile împotriva lui.
Prin urmare, oficialii au trimis un mesaj seniorului, la Edo,
și l-au închis ca măsură de prevedere.
Se pare că are numeroși susținători.
Oamenii trebuie să rămână potoliți
și să nu se lase tulburați.
Semnează Kikui, șeful poliției șogunului.
S-au mișcat repede.
Nu sunt proști.
Ce ghinion...
Dacă oamenii din clan rămân liniștiți, nu putem face nicio mișcare.
Iar dacă agităm mulțimile, cădem în plasa lor.
Pe când ei au tot timpul din lume...
- N-au să facă nicio mișcare! - Ba da! Au să acționeze.
Ei nu știu că suntem doar zece.
Au spus numeroși susținători.
Nu pot rămâne cu mâinile încrucișate.
Am făcut tot ce s-a putut.
Liniștește-te, Takebayashi.
Nu ne rămâne decât să-l forțăm pe guvernator.
Dar susținătorii lui?
Nu pot face nimic.
Tocmai asta mă neliniștește.
Oamenii deznădăjduiți sunt în stare de orice.
Sunt primejdioși.
Bine... Mi-a venit o idee.
Le vom mai întinde o cursă.
- Cum? - Foarte simplu.
Îi lăsăm să afle unde e guvernatorul.
Așa cum ai spus,
sunt în stare să facă orice ca să-l elibereze pe guvernator.
- Și atunci îi arestăm. - E o prostie!
- Ai înnebunit! Asta mă îngrijorează. - Ascultă-mă cu atenție!
Nu vor veni aici.
O să-i atragem într-un loc bine ales.
O să-i facem să creadă că ne-am adunat acolo.
Fii fără grijă. Nu va fi niciun pericol.
Acolo se vor aduna doar palachinele noastre.
Noi nu vom fi în ele.
- Privește! Se mișcă! - Îl urmăresc. Anunță-i pe ceilalți!
Se mișcă! Kurofuji a plecat într-un palachin!
Vești noi! Kurofuji a intrat în casa lui Kikui.
Două palachine au ieșit din casa lui Kikui.
- Două palachine? - Kurofuji și Kikui.
Oare unde se duc?
- Kurofuji și Kikui! - Sunt toți trei!
- Au intrat la Takebayashi. - Cum?
Trei palachine au ieșit de la Takebayashi și au luat-o spre Vest.
- Spre Vest? - Într-acolo e casa de vară a lui Kurofuji.
- Acela e locul! Să mergem! - Stați!
Nu trebuie să vă vadă.
Dar e doar un gardian la fiecare palachin.
Nu-mi miroase a bine.
Pentru noi zece e floare la ureche să-i capturăm.
- Bună idee! - Apoi îi facem să mărturisească.
Proștilor! Nu vi se pare nimic îndoielnic?
Prada e mult prea la îndemâna noastră!
N-ar trebui să ne scape ocazia asta din prea multă prudență.
În orice caz, o să-i urmărim.
O să vedem la fața locului dacă-i atacăm sau nu.
E bine așa?
Nu-i o idee prea grozavă,
dar asta o să mă mai trezească.
Nu-i mai însoțește nimeni?
Nu pricep nimic. Totul pare a fi normal.
- Prostii! E greu de presupus. - Nu au gărzi ascunse?
- Nu! Nu e niciuna! - Bun! Atunci, să atacăm!
Repede! Înainte să intre în casă!
Așteptați...
Mi se pare cusută cu ață albă.
Am spus să așteptați!
- Ceva nu e în regulă. - Tăcere!
Treaba voastră. Ce mă bag eu!?
Să mergem!
Iertați-ne...
Am crezut că aceste palachine sunt ale demnitarilor noștri...
Ce greșeală... La drept vorbind,
auzind de nelegiuirile guvernatorului,
și că sunt numeroși cei care îl susțin,
ne-am spus că aveți prea puține gărzi
și am venit să vă oferim ajutorul nostru.
De aceea am venit aici și...
Aruncați armele! Aruncați armele!
- Predați-vă! - Noi să ne predăm?
Știm că sunteți oamenii guvernatorului!
Noi, oamenii guvernatorului? E absurd!
Nu mai stăm la discuții!
Ați căzut în cursa întinsă de șeful poliției.
Ați urmărit palachinele!
Stați așa!
Mi se face greață. Prostia voastră n-are margini.
Ce cauți aici?
Am strănutat cam tare,
iar doamna m-a auzit.
Atunci mi-a dat drumul din dulapul în care m-ați încuiat.
Ești îmbrăcat cu cel mai bun chimonou al meu!
Iertați-mă... Doamna mi l-a dat...
De ce n-ai fugit?
Pentru că doamna e sigură că n-o voi face.
Mi-a spus că are încredere în mine
Apoi... Tot ce am auzit eu vorbindu-se aici,
este tocmai pe dos față de ceea ce mi s-a spus mie.
Am învățat o lecție.
Iertați-mă...
Doamna e naivă în cel mai pur sens al cuvântului.
E cam proastă, da...
Prin urmare, călăreții nu erau uneltitori!
Exact.
Le-am dat drumul, dar n-au vrut să plece.
Au găsit comportarea noastră ca fiind suspectă
și ne-au cerut explicații.
Iată! Am căzut în propria noastră cursă!
În loc să scadă, numărul dușmanilor noștri crește!
Așa crezi?
Oamenii aceștia au venit la chemarea noastră.
Dacă le-am spune adevărul despre aceste palachine
și le-am cere să ne ajute, ar face-o?
Fără îndoială.
Sunt foarte mândri de puterea pe care o au
și ne vor ajuta bucuroși.
Bine.
Atunci să intre și să se alăture oamenilor noștri!
Asta ar putea însemna război.
Vei lăsa să se înțeleagă că suntem aici.
De ce nu?
Înfruntarea finală se apropie.
Ne apropiem de deznodământ...
Judecând după cele ce spuneau călăreții,
oamenii clanului sunt de partea lui Kikui.
Suntem ca un șoarece în cursă.
N-avem niciun sorț de izbândă.
Și ce dacă?
Nu ne-am legat toți nouă, fie că murim, fie că trăim?
Toți zece.
Mă duc la Kikui.
Pentru ce?
Pentru o slujbă.
Muroto mi-a oferit una.
Unde mergeți?
- Ne ducem după el. - Să vedem ce face...
Dacă ne trădează?
Proștilor!
Dacă voia să ne trădeze, ne mai spunea că se duce la Kikui?
Pe motiv că vrea să vorbească cu Moroto, va spiona casa.
- Și eu cred la fel. - Și eu!
- Tu nu ești decât un puști! - N-o să ne trădeze.
Și eu aș vrea să cred asta...
- Dar vorbele lui m-au pus pe gânduri. - Nu. Așa vorbește el.
- Așa este. - Niciodată nu poți ghici ce va face.
E un monstru!
- Ce dorești? - Spune-i lui Muroto că am venit.
Acum nu are timp.
Hei... Bine ai venit!
Te așteptam.
Am auzit că ești ocupat. Vin mai târziu.
Nu contează. Vino!
Eu am încredere în el!
Amintește-ți de câte ori ne-a salvat!
Oamenii se mai schimbă!
Pentru el a sosit timpul să ne părăsească.
Se gândește numai la el.
Dacă ne vinde lui Kikui, fără îndoială că va fi angajat.
Destul! E drept că e sărac, dar e un samurai adevărat!
Se poate bate oricând cu oamenii lui Kikui...
Taci!
Ne-a cerut bani.
Un samurai mai bine crapă de foame decât să cerșească!
Pur și simplu nu are maniere... Și e altfel decât ceilalți.
Eu nu mă îndoiesc deloc în privința lui.
Îl susțin fără rezerve. Eu sunt...
Tu ești din același aluat ca și doamna. Ai încredere în toți!
Ce este?
Mama m-a trimis să văd ce se întâmplă aici.
Nu se întâmplă nimic.
- Dar... - Nu se întâmplă nimic!
Iertați-mă...
Am auzit tot din dulapul meu...
- Du-te înapoi! - Îndată... Îndată.
- Și eu am încredere în samuraiul ăla. - Cum?
Poate părea ciudat,
dar când doamna a trebuit să se cațere pe zidul acela de la locuița sa,
s-a oferit să-i fie scăunel, punându-și ambele mâini pe pământ.
A fost mișcat de caracterul doamnei.
Asta arată că e vrednic de încredere.
Idiotule! N-a spus el că e proastă?
Cum a mai spus cineva adineaori, așa vorbește el.
Își exprimă admirația prin cuvinte jignitoare.
- Acum vezi? Ai înțeles? - Nici nu mă gândesc!
- Catârule! - Nu mai discutăm! Îl urmărim!
- Așa e! - Suntem în primejdie.
Stați! Să nu ne dezbinăm!
Trebuie să cumpănim bine lucrurile.
Dacă e să-l urmărim, să fie doi care-i iau partea și doi împotriva lui!
Yasukawa și Kawahara... Izaka și Hirose.
Veți merge voi.
Cei mai mulți din oamenii noștri au plecat,
așa că vei avea o primire modestă.
Să ciocnim un pahar!
Să sărbătorim venirea ta!
Cu tine de partea noastră,
vom înfăptui lucruri mărețe.
Ai sosit la momentul potrivit.
Am văzut anunțul. Se pare că aveți probleme în clan.
Am văzut ieșind o întreagă armată. Unde s-au dus?
Te voi duce îndată acolo.
Fiindcă veni vorba...
În anunțul acela sunt numai minciuni.
Capul răutăților este șeful poliției, Kikui.
- Dar Kikui este... - Stăpânul meu.
Cine se aseamănă se adună. Și eu sunt un netrebnic.
Guvernatorul Tatsuta e un om de-a dreptul remarcabil.
E un vulpui bătrân și de temut.
Dacă e înlăturat, clanul acesta va cădea ca un măr copt.
Kikui e viclean, dar nu vede lucrurile în ansamblu.
Dacă preia controlul clanului...
- Tu și cu mine îl înghițim cu totul. - Întocmai.
Vino! Am să i te prezint.
Dar bagă de seamă!
Kikui se crede foarte deștept, așa că...
Lingușește-l și va toarce ca o pisică, nu-i așa?
Așa e. Te prinzi repede. Grozav tovarăș!
Suntem urmăriți.
Când ajungi la colț, ia-o la dreapta.
Nu-l ucide!
- Prostule! De ce? - Eu n-am fos de acord...
Dar dacă ne trădezi...
Tâmpitule! Acum sunt obligat să te capturez.
Vine Muroto. Atacă-mă! Haide!
Dă-i drumul!
Tinerelul ăsta mi-a dat ceva de furcă...
Frumos cadou... Conducătorul grupului.
E Izaka, nepotul guvernatorului.
E un cadou frumos,
dar prea greu ca să-l duci la Kikui.
Luați-i!
În picioare!
Nu sunt destule gărzi. Vor veni să-i elibereze.
E cu neputință să-i mutăm de aici.
Bine...
- Du-te să mai cauți niște întăriri! - Da!
E primejdios. Ia doi oameni cu tine!
Trei oameni nu sunt de ajuns. Mă duc și eu.
Vin și eu cu voi.
Eu sunt. Deschideți!
- Ce este? - O ambuscadă.
Cele trei gărzi au fost omorâte.
Privește...
Mă duc să raportez. Unde să merg?
Degeaba. Pe tine nu te cunosc.
Mă duc eu. Ține-mi locul!
Mi-ați făcut o mulțime de necazuri...
Ce faci?
Ce vezi... Le dau drumul.
Ați văzut ce măcel am făcut din pricina voastră!
Legați-mă!
Zece oameni să curețe aici. Ceilalți, întoarceți-vă!
Ai văzut în ce hal ești? Te-ai făcut de râs.
N-am de ce să fiu mândru de mine, recunosc.
Dar erau prea mulți și nu voiam să mă las omorât.
Eu n-am o cauză pentru care să mor, ca ei...
Păcat.
După isprava asta, nu te mai pot recomanda.
Îmi pare rău.
Dar i-am văzut la față pe tinereii ăștia.
Am să mă întorc cu ei pe tavă.
Deștepți mai sunteți, n-am ce zice!
Mi-ați zădărnicit planul!
Și nici n-ați aflat unde și-a trimis Kikui oamenii!
Câtă liniște...
Dacă merge tot așa, când îl vom găsi pe guvernator
n-o să mai fiu Sanjuro, ci Shichijuro (Septagenarul).
Ce frumos!
Pârâiașul vine de la casa vecinului nostru, de la Casa cu Camelii.
De unde știi atât de multe lucruri?
L-am auzit odată pe seniorul Terada spunându-i vărului meu, Izaka.
Se spune că nu e bine să bei apă furată,
dar eu profit de apa care vine de la vecinul meu, Kurofuji cel șiret.
Privește...
Pe hârtia aceea e scris numele vărului meu, Iyori.
- E scris și numele domnului Terada. - Ce e pata aceea roșie?
- E semnată cu sânge! - Cu sânge?
Iyori! Iyori!
Nu striga... S-ar putea să ne audă Kurofuji.
- Dar, Iyori, privește... - Repede...
Dar... Arată-i, mamă...
Ce-ar putea să însemne asta?
Unchiul a mototolit chemarea noastră și a rupt-o,
iar apoi și-a strecurat-o în mânecă.
Când Kikui a venit să-l aresteze,
purta același chimonou...
Nu-i așa?
Înseamnă că...
Încă una! Am mai găsit una!
Priviți! Bucăți din chemarea noastră.
E limpede! Unchiul e chiar alături.
A încercat...
A încercat din răsputeri să protejeze niște neghiobi ca noi!
S-a folosit de prima ocazie,
și a aruncat scrisoarea compromițătoare în apă...
N-ați făcut destule prostii?
Vreți să-i atacați? Numai atât așteaptă!
Încă nu v-ați dat seama?
Oamenii lui Kikui sunt adunați alături!
Aruncați o privire, dacă nu mă credeți.
- Cum e? - A scris?
Blestematul! Asta nu e o mărturisire.
E o învinuire!
Vulpoiul! Până când o să mai facă pe prostul?
Acum ce facem?
Sunt foarte mulți!
Ce facem?
Nu ne ajută deloc faptul că ne cred mai numeroși.
Asta e!
Mă duc să le spun că știu unde vă aflați.
Ascultați-mă... Ei cred că sunteți foarte mulți.
Dacă le spun că ați strâns o armată pe undeva,
Kikui își va trimite oamenii să dea năvală peste voi.
Casa din vecini va rămâne goală
și veți putea pătrunde în ea.
Unde să le spun că sunteți?
Să nu fie iarăși, un altar... Un templu!
V-am văzut trecând pe sub portal în timp ce dormeam sus, pe redute.
Nu e rău, nu? Știți vreun templu prin zonă?
Să fie îndeajuns de departe
ca să avem timp să-l eliberăm pe guvernator.
- Templul Komyoji. - E destul de departe.
- Și nu e foarte vizitat. - Bine. Templul Komyoji!
Chiar dacă oamenii lui Kikui pleacă într-acolo,
să nu veniți până nu vă fac semn!
Trebuie să-l eliberați cât mai repede pe guvernator.
Altfel nu le mai rămâne altceva de făcut decât să-l ucidă.
Nu avem altceva de făcut...
Vom juca ultima noastră carte.
Ați înțeles?
Nu intrați până nu vă dau eu semnalul.
Vreau să mă asigur că guvernatorul e în siguranță.
- Bine. - Care e semnalul?
- Focul. O să dau foc Casei cu Camelii. - Nu e bine. E prea sălbatic.
Am o idee.
Ați putea trimite ceva pe apa pârâului.
Dacă vom fi cu ochii pe firul apei, vom ști când.
Draga mea copilă, e o idee minunată!
E o cale pașnică, îmi place.
Fiindcă acolo e Casa cu Camelii,
ce-ar fi să ne trimiteți niște camelii?
Camelii roșii.
Ar fi așa de frumoase...
Eu le prefer pe cele albe.
Roșii, albe, ce mai contează!?
Cameliile vor fi semnalul meu!
- Dar unele mai cad și singure. - O să trimit o mulțime!
Deschideți!
Îl caut pe Muroto.
E de rău!
Templul Komyoji are un portal simplu, fără redute la etaj!
Își vor da seama că e o minciună!
De unde ai știut că sunt aici?
Din moment ce oamenii șefului poliției sunt aici,
m-am gândit că și tu trebuie să fii aici.
Ce vrei de la mine?
Am venit să-ți aduc cadoul făgăduit.
Ațipisem la templul Komyoji, deasupra portalului...
- Ce facem? - E prea târziu.
Am scăpat din vedere amănuntul ăsta...
Poate că nici ei nu-și vor da seama!
Mă duc să văd.
Așteaptă aici!
Unde? La templul Komyoji, 130 de oameni?
Și roninul ăsta care dormea acolo, cine e?
- Nu contează. - Kikui! De data asta să nu dai greș...
Am înțeles. De data asta mă duc personal.
Mergem la Komyoji. Vii și tu cu noi.
Ca să spun drept... n-am mâncat nimic de ieri.
Nu pot lupta cu stomacul gol.
Mai întâi dați-mi ceva să mănânc.
Vă ajung din urmă.
A mers! Oamenii au plecat! Kikui e cu ei.
- Kikui a plecat și el? - Da. Era dezlănțuit.
Era încântat.
Vă rog să ne scuzați...
Lăsați-mă singur! Prezența voastră mă stingherește.
Ce faci aici?
Îmi plac cameliile.
Nu-ți bate joc de mine!
Asta e! Povestea cu templul Komyoji e o minciună sfruntată!
Portalul este...
Să vină cineva.... Repede!
Am fost trași pe sfoară! Templul Komyoji nu are etaj!
Cheamă oamenii înapoi! Repede!
Pe lama asta e sânge proaspăt.
Aseară m-ai tras pe sfoară.
O să-ți reglezi conturile cu el mai târziu! Du-te repede!
V-ați ars!
Mai degrabă tu te-ai ars!
Vai de voi! Nici nu știți...
că vă vor ataca în curând.
Cine?
Uneltitorii, firește.
Sunt alături, la Terada, așteptând semnalul meu.
Dacă nu-i opresc de îndată,
vor năvăli aici și vor omorî tot ce întâlnesc în cale.
Duceți-vă și vă uitați, dacă nu mă credeți.
- Niciun semnal? - Încă nu...
Așteptați! Dacă i s-a întâmplat ceva rău...
- Ce facem? - Nu mai putem aștepta.
- Să atacăm! - Dar...
Nu mai așteptăm!
Stați! Să nu ne pripim!
Trebuie să facem așa cum ne-am înțeles.
Așteptăm semnalul!
Așa este! A spus adevărul!
Repede! Trebuie să facem ceva!
Vedeți? V-am spus eu...
Hai să facem un târg...
Dacă-mi dați 50 de ryo, vă spun cum să-i opriți.
Ia spune-mi, moșule... Urmăreau firul apei?
Așa este.
Dacă nu trimiteți ceva pe firul apei, ați încurcat-o!
Când a fost arestat,
avea brațele pline cu camelii roșii.
Ce înseamnă semnalul ăsta? Vorbește!
- Dați-mi 50 de ryo. - Vorbește! Altfel ești un om mort!
Bine, atunci mă mulțumesc cu 30.
Opriți-vă, am să vă spun!
Cameliile roșii înseamnă atacați.
Cele albe, rămâneți pe loc.
Dacă nu primesc niciun semnal, înseamnă că sunt în pericol și vor ataca.
Să nu greșiți... Camelii albe.
Mai repede!
Nu vă zgârciți. Trimiteți mai multe!
Vin!
Ce frumoase sunt!
Exact la timp!
V-am prostit! Culoarea nu avea nicio importanță.
Vor năvăli aici 130 de oameni! N-are rost să vă împotriviți!
Nu-i ucideți!
Deschideți porțile!
Sunt eu, Muroto! Deschideți porțile!
S-a sfârșit.
- Întârzie... Cum îl cheamă? - Domnul Tsubaki, dragul meu...
Să nu uiți numele binefăcătorului tău...
- Nu e frumos... - Nu, nu...
Vrei să te duci să-l cauți?
Spune-i că toată lumea îl așteaptă.
Trebuie să discutăm o chestiune neplăcută și o vom face chiar acum.
Să judecăm ceea ce s-a întâmplat și să-i pedepsim pe vinovați.
Kikui a socotit că e mai bine să-și facă seppuku.
Este regretabil...
Aș fi putut obține pentru el aceeași pedeapsă ca și pentru ceilalți doi
care au fost surghiuniți
și li s-au șters numele din familiile lor.
Dar măcar ei au rămas în viață...
Nădăjduiam să lămuresc criza asta într-un mod liniștit și pașnic.
După ce aș fi strâns toate dovezile împotriva lor,
le-aș fi îngăduit să se retragă într-un mod pașnic.
Iertați-ne...
N-aveți de ce să vă cereți iertare.
Ar fi trebuit să mă străduiesc să vă câștig încrederea.
Știu bine că nimeni nu se încrede în fața mea dizgrațioasă ca de cal.
Cu mult timp în urmă,
cineva m-a văzut trecând călare și a spus:
Fața calului e mai rotundă decât cea a călărețului.
- A plecat... - A plecat?
A plecat. În odaia lui nu mai erau decât veștmintele astea.
S-a îmbrăcat iarăși în zdrențele lui?
Mergeți repede și căutați-l! Aduceți-l aici...
Din fericire, n-o să se mai întoarcă.
Din fericire?
E un om extraordinar.
Dar adevărul e că nu știu cum să mă port cu cei ca el.
Ascultă ce-ți spun...
Cred că și el, de altfel, s-ar fi simțit foarte stingherit aici.
Să lucreze la castel...
îmbrăcat în straiele astea ar fi cu neputință pentru un om ca el.
- Nu e... - Santinela a spus că a luat-o spre Vest.
Înseamnă că pe drumul ăsta a luat-o.
Duceți-vă înapoi! Nu mă întorc!
- Ții neapărat să ne luptăm? - Da!
Ești cel mai rău dintre toți.
Ți-ai bătut joc de mine.
Nu te înfuria așa...
N-am avut de ales.
Te-am respectat. De aceea...
E prea târziu! Scoate sabia!
Mai bine nu...
Dacă o fac, unul din noi va muri, negreșit.
Nu merită.
Fă-o pentru mine...
Altfel n-aș mai avea niciodată pace în suflet.
Bine, atunci...
Însă...
dacă mă ucizi,
nu-i ucide și pe ei!
Cât despre voi, să stați deoparte!
Minunat!
Prostule!
Nu știi nimic...
Băgați de seamă...
Sunt foarte mânios.
Era exact ca mine.
Un om aprig.
Ca o sabie trasă care nu stă în teacă.
Într-adevăr,
doamna avea dreptate.
Săbiile bune sunt cele care rămân în teacă.
Ați priceput? Învățați să vă țineți săbiile în teacă.
Înapoi!
Dacă mă urmăriți, vă ucid!
Rămâneți sănătoși!
Traducerea din limba franceză: Dappon (alfiaro@yahoo.com)
SFÂRȘIT